Jeg gir faen, jeg blir ikke med deg! Heller dø enn legge meg i den kista!
-Adlyd din skaper! -Han oppdro meg faen ikke!
Tara lærte meg å ta til meg føde, og å styre impulsene mine.
Han stakk, og du forlot henne da vi trengte deg som mest!
Vi har større problemer enn dine mors- og farskomplekser.
Du har rett. Jeg har vært en elendig skaper.
Det beklager jeg, men jeg angrer ikke på at jeg skapte deg.
Og jeg er stolt over å ha deg som avkom.
-Hvorfor kom du tilbake? -Pam og jeg skal drepe Sarah Newlin.
-Ikke regn med meg. -Hun var praktisk talt stemoren din.
Har du noen anelse om hvor hun kan være, må du si det.
Jeg blir ikke med dere.
Jeg sier alt jeg vet om du slipper meg fri.
Willa Burrell. Jeg gir avkall på vårt blodsbånd-
-og min makt over deg som mitt avkom.
Som din skaper...
...setter jeg deg fri.
Som et kenguruspark i dåsa, ikke sant?
-Sarah har en søster. -Det vet alle. Du bør vite mer.
Hun heter Amber. Amber Mills.
Og hun er vampyr.
Hvordan kan hun ha en vampyrsøster uten at verden fikk nyss om det?
Aner ikke, men jeg overhørte henne si det i telefonen.
Sarah sa hun aldri måtte ringe igjen. Faren ville sende henne på leir.
-Noen anelse om hvor Amber bor? -Hun ringte fra Dallas.
Godt jobbet.
Ginger, si til sjåføren at vi setter kurs mot Dallas.
-Vi trenger bare to reisekister. -Hva?! Nei!
Du kom jo nettopp tilbake. Jeg får aldri se deg igjen, hva?
-La meg bli med, i en kiste! -Beklager.
Beklager?
Jeg har vært din sexslave i 15 år, og vi har aldri hatt sex!
Ikke suging eller håndjagere engang.
-Hva er en sexslave uten sexen? -En slave.
Ta meg med til Dallas.
Tar du meg ikke med, bør du knulle meg før du drar.
-Ginger, jeg er syk. -Det er jeg også!
-Sook? Hei. -Hei.
-Jeg kom så fort jeg hørte det. -Om Alcide?
Om alt sammen. Hvordan klarer du deg?
-Huset er så tomt... -Branden din tok mye plass.
-Unnskyld. -Nei, jeg er lei for det.
Jeg må rydde. Jackson kommer i morgen...
Nei, du trenger søvn. Når fikk du sist en god natts søvn?
-Lafayette... -Ja?
-Ikke gå. -Jeg sitter her når du våkner.
Ikke uroe deg.
Natta.
Hva i huleste?
-Se hvem som har våknet. -Hvor er alle sakene?
I bilen. Da Alcides mor døde, var det vondeste å gå gjennom eiendelene.
Bare si fra når du føler deg klar til det.
Når du er klar, henter Jenny og jeg deg, så finner vi ut av det.
Ja, vi finner ut av det.
-Jøss, hun står opp fra de døde! -Hei, Sookie.
Lafayette, hvorfor står det mat nok til et regiment her?
Jenny og jeg slet og sto i med matlaging dagen lang.
Veldig snilt, men jeg orker ikke alt dette.
Det er nok mat her til hele byen.
Det er fordi hele byen er på vei.
Hva?
Stopp en hal nå.
Holder dere fest? I huset mitt, dagen etter...
Jeg vet hva du tenker, men døden trenger ikke være så trist.
Jo, faktisk. Døden er trist av natur.
Jeg er ikke i festhumør.
Sook. Sook!
Da du kom hjem i går, sa du at huset føltes tomt.
Så vi fyller huset, gir døden fingeren og ønsker livet velkommen.
Det er målet. Vi skal hylle livet, for svingende!
-Jeg går og legger meg igjen. -Hva ville Tara og Alcide ha ønsket?
-Alcide ville nok at du har folk her. -Jepp. Så pell deg opp og pynt deg.
Snart kommer det folk med prima sprit.
Min eneste regel er at ingen får komme og kondolere.
Ikke noe av den dritten. Skål, sier jeg!
-Nettopp. -Kom, vi bærer ut resten av maten.
-Sookie? -Åh, dette skjer ikke...
-Er jeg tidlig ute? -Ser det sånn ut?
Ikke svar. Jeg fant nettopp ut at jeg skal ha fest i kveld.
Jeg forstår. Jeg hadde dessverre ingen sprit for hånden,-
-men mor sa at en gentlemann aldri kommer tomhendt på fest.
Så jeg tok med disse.
Jeg må vel opp og pynte meg, men stig på så lenge.
-Amber Mills? -Hvem er dere?
Jeg var familiens svarte får.
Lå med vampyrer mens min perfekte søster giftet seg med Steven Newlin.
-Hun er ikke her. -Jeg sa jo det.
-Vi måtte forsikre oss. -Kjæresten din?
Jeremy. Han gjorde meg til vampyr og fikk meg til å skjerpe meg.
Men da tørna det for Sarah. Hun var inngiftet i Solens brorskap.
Men jeg var blakk, så hun betalte meg for å holde meg i kista.
Så sa hun at jeg var blitt bortført av onde vampyrer,-
-og hadde forduftet.
Men jeg var her hele tiden.
Jeremy og jeg så på "House Hunters" og drakk Tru-Blood.
-Hva skjedde med Jeremy? -Det samme som skjer som oss.
En dag ble blodårene så tydelige. Noen måneder senere døde han.
Jeg anklager meg selv. Hadde jeg ikke tatt imot pengene...
Da ville hun drept deg uten å blunke.
Dette er ikke din feil. Det er din søsters.
Derfor skal Pam og jeg spore henne opp.
Vil du hjelpe oss med å finne henne?
Skal dere drepe henne?
Det er gode muligheter for at det ender slik, ja.
Da kan dere regne med meg.
Jeg liker henne. Jeg liker deg.
Greit om jeg ikke er like sikker på deg enda?
Ja, jeg liker henne veldig godt.
Når så du Sarah sist?
For mange år siden, men hun ringte i morges.
Hun var i Dallas, og trengte et skjulested. "Drit og dra", sa jeg.
-Så hun er i Dallas. -Hvor kan hun ha dratt?
Til mamma og pappa, som alltid. Selv nå vil de falle for våset hennes.
-Og hvor bor mamma og pappa? -I Preston Hollow, så klart.
Men de er ikke hjemme i kveld.
De har nok alt reist hit.
Straks jeg sa at de skulle dit, la hun på.
-Hun dukker opp der. -Har du et bilde av foreldrene dine?
Vampyrer slipper ikke inn. Strengt vakthold. Bare rasshøl er invitert.
Du kjenner ikke oss, vennen.
Vi kan være rasshøl.
-Jeg vil ta farvel med jenta mi. -Det vil være sprit og vampyrer der.
Du pleier å si at øynene er sjelens speil.
Se meg inn i øynene. Jeg er ikke ute etter vampyrblod.
Jeg vil bare ta farvel, for Tara får ingen grav jeg kan besøke.
Det er ikke noe igjen av henne som kan begraves.
Beklager, kjære. Jeg må gjøre det som er best for deg.
La meg ta vare på deg i kveld. Vær så snill?
Greit. Smak på dette. Gryten skal bli nøyaktig slik du liker den.
-Mer spisskummen. -Greit, ok...
-Det var nære på, mine damer! -Ja, det var det.
Søvn kan gjøre underverker for nervene.
Etter alt vi har vært med på, vil jeg gjøre noen store livsforandringer.
-Så bra, Jane. -Omsider skal jeg skjerpe meg.
-Bra, jenta mi! -Jeg begynner i morgen.
Skål for å ikke være død!
Minus.
Mr Compton. Jeg har ikke sett Dem siden Deres far døde.
Godt å se deg. Hva foregår?
Det som foregår, er at Lincoln innkaller sine soldater.
Sine soldater? Charles, mener du...
Det stemmer - krig. Alle vil la seg verve.
Med tanke på vår skolering og herkomst blir vi garantert offiserer.
Spennende, hva?
Det er vår gudgitte rett å leve våre liv som det passer oss!
Jeg vil gjøre alt i min makt, ofre livet, om nødvendig,-
-for å beholde den gudgitte retten!
Skal vi la en bande usle blåjakker komme og berøve oss for vår frihet?
Det er Louisianas suverene rett å løsrive seg fra unionen!
Mr Dupont har rett. Fort Sumter var bare begynnelsen!
Vi kan ikke la dem ødelegge vår livsførsel!
Vi har intet annet valg enn å kjempe!
Med hva da?
Dette slaget er tapt.
Nordstatene har bedre artilleri og mer avanserte våpen.
Det de vil ødelegge, er byen vår. De vil brenne vårt land.
Vårt levebrød!
Ut av min bar, William Compton. Sympatisører er ikke velkommen her.
Jeg beklager om sannheten provoserer Dem, mr Bodehouse.
-Hei, Sook. Så fin du er. -Takk. I like måte.
Ja, det hjelper når man endelig får tid til å dusje.
Jeg snakket om Violet.
Sookie, min søster.
Jeg vet at vi ikke får kondolere, men jeg er så lei for det.
Rundt hundre av mine kjærester har dødd, og de første gangene var fæle.
Der var du, Sookie. Du trenger nok en matbit, og de har to kyllingretter.
Unnskyld oss.
-Hva? -"Hundre kjærester har dødd..."
Klapp igjen og dans med meg.
Alcide kunne være en arrogant dritt selv som barn.
Han gjorde det stikk motsatte av det man ba ham om, på gjørs.
Han betvilte alt. Å slåss er en livsstil der vi kommer fra,-
-men Alcide slåss aldri bare for å slåss.
"Jeg slåss når jeg er klar", sa han.
"Jeg skal slåss når noe er verd å slåss for."
Du var verd det, Sookie.
Ellers ville han aldri falt for deg.
Gutten min døde heltedøden.
Man dør bare heltedøden om man kjempet for en god sak.
Takk.
-Skål for Alcide. -For Alcide.
-Unnskyld. -Ingen scener, Lettie Mae!
Jeg sørger med deg.
Lettie Mae. Vil du si noen ord om Tara?
Først vil jeg si at jeg føler med deg, mr Herveaux.
Jeg sørger med deg, men gleder meg også, for din sønn døde som helt.
Min Tara var også helt.
De fleste her vet vel at jeg knapt oppdro henne.
Det var fordi dere gjorde det. Vennene hennes.
Likevel ofret hun sitt liv i forsøket på å redde meg,-
-tross all den smerte jeg hadde påført henne.
Det er mer enn heltemodig, slik jeg ser det.
Så jeg ber dere heve glasset med meg...
-Har du noe alkoholfritt? -Ja da.
-Vær så god. -Takk, konstabel.
-Skål for jenta mi. For Tara. -For Tara.
-Hvordan er festen? -Du burde komme inn.
Det går bra.
-Jessica... -Andy.
Jeg kan ikke.
Har det noen gang slått deg at selvplagingen din-
-holder smerten ved like for meg også? Har du tenkt på det?
Hele denne fryktelige uka har du støttet oss og vært flink med Adylin.
Du fikk Holly tilbake til meg og guttene.
Vet ikke om jeg bør dra lærdom av denne galskapen, men jeg gjør nå det:
Livet er for kort og dyrebart til å alltid se seg tilbake.
Jeg ser fremover nå.
Men da vil jeg trenge din hjelp.
Hva kan jeg hjelpe deg med?
-Har du en ring jeg kan låne? -En ring?
Du store... Skal du fri til Holly?
-Ikke gjør et stort nummer ut av det. -Men det er jo stort!
Det vet jeg godt! Gi meg ringen før jeg får kalde føtter.
Du kan ikke fri til Holly med en av disse.
Hva skal jeg gjøre, da? Jeg har ikke hatt tid til å handle, akkurat.
Kom.
Vent!
-Får jeg virkelig låne den? -Ja. Bestemor likte Holly.
Selv om det egentlig var Jason som skulle gi den til sin forlovede.
-Det stemmer. -Ring eller ei, du er uansett min.
Her er den.
Herregud, så nydelig den er.
-Var det alt? -Dæven, jeg skal visst gjøre dette.
Andy. Du har funnet deg en grepa kvinne.
Vær så god.
-Har du sett moren din? -I stuen, tror jeg.
Dette må dere se. Kom hit.
Et råd: Vet ikke om dere to puler, men slutt med det i så fall.
Hva er det?
Andy?
Andy, hva er det?
-Demp musikken, takk! -Gjør det.
Andy, herregud. Hva er det du driver med?
Holly, jeg vet ikke... Jeg kan ikke...
Jeg vet ikke riktig hva jeg skal si.
Jeg ventet på det perfekte øyeblikk, men noe kom alltid i veien.
Det var ikke før du forsvant-
-at jeg forsto at det "noe" hele tiden var meg selv.
Det føles ikke som jeg ikke fortjener en så vakker og snill som deg.
Og det gjør jeg nok heller ikke.
Tidspunktet er ikke det beste, du trenger jo tid til å komme deg,-
-men vær så snill å gå med denne ringen for min skyld.
-Jeg skal støtte deg igjennom alt. -Ja!
-Du må la meg spørre først. -Ja, unnskyld.
Jeg ble litt overivrig.
Holly Cleary, jeg elsker deg av hele mitt hjerte. Vil du gifte deg med meg?
Fine greier! Digger deg, Andy!
-Kom, så gratulerer vi dem. -Ja.
-Hei. Du ser så glad ut. -Det er jeg også.
-Kom, vi stikker. -Seriøst? Nå?
-Det er så lenge siden... -Vi er på en fest.
Ikke vær festbrems. Prøv å more deg, så ses vi senere.
For en overraskelse!
-Går det bra med deg? -Ja da.
-Begynner du å gråte? -Jeg tror det.
Kom, vi sniker oss opp.
Ikke misforstå, jeg er overlykkelig på Andy og Hollys vegne.
Men dette ble nok litt mer hyllest til livet enn jeg var klar for.
-Du savner ham. -Jeg fatter ikke at han er død!
Jeg forsto ikke at Alcide kunne dø.
Han er så stor og sterk...
Størrelsen spiller ingen rolle om noen har en pistol.
Det var som med Terry. Som lyn fra klar himmel.
Men om man elsker en mann, og så mister ham...
...spiller det ingen rolle hvordan det skjedde.
Tomrommet gjør like vondt uansett det kom brått på eller ei.
Da Terry døde, trodde jeg at jeg også skulle dø.
Hvordan kom du over det?
Om kvelden, når ingen så på...
...tok jeg på meg jakken hans for å føle at jeg var i hans favn igjen.
Man kommer aldri over det. Man må lære seg å leve med det.
Smerten vil bare lindres med tiden.
Og med tequila.
Jeg elsker tequila.
All verdens tequila kan ikke hjelpe meg gjennom dette uten å spy.
"Festbrems"? Vet hun hvem du er?
Hun gir meg akkurat nok kjærlighet og ømhet-
-til å holde meg på kroken.
Det er som å nedbetale minstekravet så kredittkortet ikke blir sperret.
Ja, akkurat sånn.
Er jeg så jævla enkel?
Nei, sir. Du er ikke det minste enkel.
Husker du da du fortalte om hvordan du ble vampyr?
Får jeg stille et oppfølgingsspørsmål?
Danny Monoghan.
Hva med ham?
Hadde dere...
Ja.
Jeg sa at min hustru og jeg skulle på en eksklusiv sosietetsgalla,-
-og at kun det aller beste var godt nok.
Voilà.
Du store.
Jeg er en republikuse.
Festlig? Vent til du ser hva den greie selgeren og jeg fant til deg.
Kle av deg.
Å faen, Eric! Du er på andre stadium.
Tildekk de som syns.
Jeg skal dø, Pam. Det må du akseptere.
Vampyren som ga meg blod har stirret på meg hele tiden!
-God kveld, Arlene. -Hei, Keith.
Arlene er veldig takknemmlig for at du reddet livet hennes.
Men hun har vært igjennom så mye, så ikke vær fullt så sexy nå, ok?
Jeg forstår, og jeg kan vente.
Men hils og si at hun er den vakreste kvinnen jeg har sett på over 300 år.
Og at vi ses i hennes drømmer.
Jeg må gå og tisse, for jeg er faktisk et menneske.
Arlene, har du sett James? Jeg har lett overalt.
Jeg tror han gikk ut med Lafayette for litt siden.
Din fordømte drittsett!
-Stikk! -Unnskyld.
Er det alt du har å si? Du knullet en fyr i bilen vår!
-Jessica... -Unna vei, for svarte!
-Kom ut og prate! -Hva er det?
Det er ikke noe å si! Trekk innbydelsen hans hit.
Han knullet Lafayette i bilen vi kjøpte sammen!
Pell deg ut herfra, James.
-Jeg bør nok... -Ok. Gå.
Går det bra?
Jeg vil bare være alene nå.
Greit. Men trenger du et sted å sove, så vet du hvor jeg bor.
En følsom musiker... Slo det deg aldri at han kunne være homo?
Han er ikke homofil. Jeg tror han bare er forvirret.
Det du fortalte at han gjorde der ute hørtes ganske homo ut i mine ører.
-Hvem er det? -Det er meg.
Stikk!
-Jeg forstår at du er såret... -Ikke anta at du kjenner meg!
-Du vet ingenting om meg! -Og du vet ingenting om ham.
-Faen ta deg! -Og faen ta deg.
Når ble han vampyr? Og hvordan? Hvem gjorde det?
Og hvor kommer han fra?
Du vet ingenting, men jeg brydde meg nok til å spørre ham.
Jeg innser at dette ble veldig pinlig.
Men innerst inne vet du nok at han ikke er den rette for deg.
-Fordi han er den rette for deg? -Er det så forpult utenkelig?
Alle andre blir forelsket, forlover seg og får seg barn.
Har det slått deg at den fjollete homsen Lafayette som alle ler av-
-kanskje også vil bli lykkelig en dag?
Å nei, du.
-James er en bra mann. -Han er vampyr, Lafayette.
Samme det. Elsker du ham ikke, så gi slipp.
Så tar jeg over.
Det var ikke Sookies feil. De syke vampyrene tok over by etter by.
Jeg angrer på alt jeg sa om henne.
Hun mistet mannen hun elsket mens hun prøvde å redde byen vår.
Hun har mistet fler enn noen. Og så går hun rundt og er god vertinne?
Hei, Sookie. Går det bra med deg?
-Jeg er drita. -Det har du all rett til.
-Har du sett Arlene? -Nei. Har du sett Bill?
Det ligger et trygt hus på motsatt side av broen. Det bor bra folk der.
Der får vi mat og ly for natten.
Vi får samlet krefter så vi kan fortsette nordover i morgen.
Dukk!
De er borte. Vi er trygge nå.
-Er du redd? -Ja, det er jeg nok.
Dette går bra, folkens. Men vi må holde oss i bevegelse.
Vi har nådd så langt...
Vel vel, hva har vi her?
Du hadde ikke rett til å drepe ham! Han var en rettskaffen mann!
Jo, det hadde jeg faktisk. Kan du vennligst rekke meg kartet?
Gjør det!
-Nei! -Gå til side, Caroline.
Jeg ber deg, Charles! Tenk på barna!
La den mannen tjene som advarsel om hvordan vi behandler desertører.
Bill? Jeg kommer ut nå.
-Er det trygt? -Ja, det er det.
-Går det bra med deg? -Ja. Jeg sto bare og tenkte.
Slutt med det. Poenget med festen er jo at vi ikke skal stå og sture.
Du har ikke snakket med noen. Og alle er glade for å se deg.
Nei, de er glade for å se deg, Sookie. Du har klart deg bra.
Du har utrettet mer de siste dagene enn jeg klarte på flere tiår.
Integrering.
-Det er ikke min fortjeneste. -Jo, det er det.
-Det var en fin kveld. -Du kan ikke gå alt.
Jeg bør komme meg av sted, men jeg hygget meg.
Selv om konseptet med at menn og kvinner kan være venner...
Det var nokså fremmed i min tid.
-Bill? -Ja.
-Takk. -For hva da?
For at du ser meg slik jeg ikke alltid makter å se meg selv.
Kom.
-God natt, Bill. -God natt, Sookie.
-Hun lyser opp rommet når hun ler. -Jeg hørte at Willa var her.
Jeg hører ikke Tara uten Willas blod. Om jeg så må stikke henne...
Hvor er Willa?
-Hvem er Willa? Dans med meg. -Willa!
Jeg har drukket litt for mye, så kom til saken.
Etter at Eric frigjorde meg trenger jeg en jobb, så jeg lurte på...
-Lettie Mae, slutt! -Hva faen!
-Unna! -Jeg er uskadd.
Hun er uskadd. Trekk inn huggtennene.
-Hva i huleste foregår her? -Lettie Mae stakk Willa.
Selvfølgelig. Hva faen, tante?
Tara prøver å kontakte meg fra det hinsidige, så jeg må ha Willas blod.
Kom, før du blir drept.
Dere ser på meg som om jeg var gal bare fordi jeg har vært alkoholiker.
Du stakk noen! Derfor ser de på deg som om du var gal. Kom.
Dere er sprut sprø, alle sammen. Hva faen er det vi driver med?
For tre dager siden angrep rabiate vampyrer byen og drepte og kidnappet.
Arlene, Jane, Holly og jeg satt fastlenket i et fangehull!
-Vi prater om det i et annet rom. -Nei, Sam! Dette er sannheten.
Mange har dødd, og andre er traumatisert. Og dere holder fest!
Kødder dere? Man skal ikke stikke folk, men Lettie Mae har skjønt det.
Dere oppfører dere som om dette var normalt, men det er det ikke!
Kjør meg hjem. Jeg vil hjem.
-Her er kniven din. -Takk.
-Jeg får dem trygt hjem. -Takk, Violet.
-Kanskje Lafayette har rett. -Om hva da?
-James og jeg passer ikke sammen. -Dere møttes i en fangeleir.
Pass deg nå. Man bør ikke kaste stein i glasshus.
Du har et poeng. Violet, ja...
Underlig skrue, hva?
Hun er urgammel og sexy som fy.
-Men hun er litt... -Sær?
Ja, hun kan være jævla sær iblant.
Tror du det er derfor...
Hva da?
Det er deg vi skal prate om, Jess.
Jeg vil ikke prate mer om meg. Hva ville du si?
Det var så fint før i kveld-
-da vi rotet rundt etter bestemors ring.
Violet bare: "Ring eller ei, du er uansett min."
Og alt jeg tenkte, var: "Snille, kjære Jesus."
"La Holly få ringen før den havner på Violets hånd."
Det var bestemors ring. Det betød mye at jeg skulle få den.
Og jeg skulle så gjerne satt den på noens finger en dag.
Men om den personen er Violet...
...så vet jeg ikke.
Åh, Jason. Du må være verdens søteste mann.
Dette kan være det mest foruroligende jeg har sett de siste hundre årene.
-Det er gøy, for vi er her sammen. -Nei.
Hvordan så mamma og pappa ut, igjen?
Noen morer seg. Tror du pappa ville vært så glad om Sarah fant ham først?
Jeg skal få ham for meg selv. Finn moren.
Hvordan? Alle disse meggene er jo like.
Mamma?
Du store min!
-Hei, mamma. -Sarah. Hva i all...
Hele verden leter etter deg. Har du mistet forstanden?
Herregud, som jeg har savnet deg.
Så fin du er i den drakten. Jeg hadde glemt hvor vakker du var.
Hva vil du, og hva har du gjort med håret?
-Jeg er i trøbbel. -Du mener ikke det?
Nei, virkelig! Jeg trenger hjelp fra noen høyt oppe i systemet.
Av noen med makt, her og nå.
Er Laura Bush her?
-Nei, det er hun ikke. -Kan du ringe henne?
Hun sluttet å svare meg da den boken kom ut, der det sto-
-at min datter er monsteret bak monstrene som skremmer landet.
-Er det sant? -Ja. Men jeg er ikke noe monster.
-Jeg er buddhist. -Hva?
Du må vekk. Om den liberale pressen får nyss om at du er i gang igjen...
Hør nøye etter, nå. Yakuzaen er ute etter meg.
Åh, kjære deg.
Paul?
Jeg må stille deg noen spørsmål om din datter.
Har hun oppsøkt deg?
Yakuzaen?
-Hvor er din datter? -Jeg vet ikke!
Mamma!
Hva gjør du her ute, min kjære?
Snart ligger nok du også begravd her.
Jeg vil ikke kjempe, men jeg ser ingen utvei. Gjør du?
Nei.
Jeg har elsket deg siden første gang jeg så deg.
Så lenge jeg kan huske.
Du er min første og eneste sanne kjærlighet.
Og du er min.
Jeg skal overleve krigen, Caroline.
Og når den er slutt, vender jeg tilbake til deg og barna.
Det lover jeg.
Tekst: Nicolai Herzog www.btistudios.com